Author: XP GAME 2008

МЕЛІТОПОЛЬСЬКА ЗАГАЛЬНООСВІТНЯ ШКОЛА І-ІІІ СТУПЕНІВ № 1

МЕТОДИЧНИЙ
ВІСНИК

ВИПУСК 1

10 грудня 2010

Групова (колективна) технологія навчання передбачає організацію навчального процесу, за якої навчання здійснюється у процесі спілкування між учнями (взаємонавчання) у групах. Група може складатися з двох і більше учнів, може бути однорідною або різнорідною за певними ознаками, може бути постійною і мобільною.
Групові форми навчання дають змогу диференціювати та індивідуалізувати процес навчання. Формують внутрішню мотивацію до активного сприйняття, засвоєння та передачі інформації. Сприяють формуванню комунікативних якостей учнів, активізують розумову діяльність. Робота в групах (колективна) дає найбільший ефект у засвоєнні знань.
Відкриті школи. Центри дослідної роботи в початковій і частково середній ланці освіти. Ці школи набули значного поширення на Заході. Їхньою особливістю є те, що значну частину часу діти проводять за межами навчального закладу. Вчитель завжди серед дітей: радить, підбадьорює, контролює. Діти перебувають у постійному контакті з "командою" педагогів, до кожного з яких учень може звернутися за допомогою. Учні в класі поділені за рівнями: "сильні", "середні", "слабкі", "відстаючі". Угрупування за рівнями здійснюється лише щодо навчання з основних предметів. Учні, які досягли успіху з будь-якого предмета, можуть вивчати курс старшого класу.

Інноваційні технології навчання в сучасній школі

Технології індивідуалізації процесу навчання. (А. Границька, В. Шадріков) - організація навчально-виховного процесу, при якій вибір педагогічних засобів та темпу навчання враховує індивідуальні особливості учнів, рівень розвитку їх здібностей та сформованого досвіду. Його основне призначення полягає в тому, щоб забезпечити максимальну продуктивну роботу всіх учнів в існуючій системі організації навчання.
Індивідуальне навчання - форма, модель організації навчального процесу при якому:
1) вчитель взаємодіє лише з одним учнем;
2) один учень взаємодіє лише із засобами навчання (книги, комп'ютер тощо).
Головною перевагою індивідуального навчання є те, що воно дозволяє повністю адаптувати зміст, методи та темпи навчальної діяльності дитини до його особливостей, слідкувати за кожною дією та операцією при вирішенні конкретних завдань, за його рухом від незнання до знання, вносити вчасно необхідні корективи в діяльність як учня, так і вчителя.
В сучасній вітчизняній педагогічній практиці та теорії найбільш суттєвими прикладами технологій індивідуалізації навчання є:
• проектний метод;
• технологія продуктивного навчання;
• технологія індивідуального навчання І. Унт;
• адаптивна система навчання А. Границької;
• навчання на основі індивідуально-орієнтованого навчального плану В. Шадрікова.
Інтерактивне навчання. В Україні розроблена та пропагується технологія інтерактивного навчання О. Пометун. Інтерактив (від анг.- взаємний та діяти). Інтерактивне навчання-це спеціальна форма організації пізнавальної активності, що має за мету створення комфортних умов навчання, за яких кожен учень відчуває свою успішність та інтелектуальну спроможність.
Суть інтерактивного навчання полягає в тому, що навчальний процес відбувається за умови постійної, активної вза ємодії всіх учнів; учитель і учень є рівноправними суб'єктами навчання. Інтерактивне навчання сприяє формуванню навичок а вмінь як предметних, так і загальнонавчальних; виробленню життєвих цінностей; створенню атмосфери співробітництва, взаємодії; розвитку комунікативних якостей. Технологія передбачає моделювання життєвих ситуацій, використання рольових ігор, спільне р озв'язання проблем.
Інтерактивне навчання - це навчання діалогу, під час якого відбувається взаємодія учасників педагогічного процесу з метою взаєморозуміння, спільного розв'язання навчальних завдань, розвитку особистісних якостей учнів.
Інтегровані технології (П. Ерднієв) - припускає, що вчитель за можливості чітко визначає реакції, поняття, ідеї та навички, які мають бути засвоєні учнем, а потім за допомогою багатостороннього підходу допомагає учневі спрямувати власну діяльність на досягнення цих цілей. При цьому учень може діяти у власному темпі, заповнюючи прогалини у своїх знаннях або пропускаючи те, що вже засвоєно.

Технології ігрового навчання - це така організація навчального процесу, під час якої навчання здійснюється у процесі включення учня в навчальну гру (ігрове моделювання явищ, "проживання" ситуації).
Сьогодні віддають перевагу терміну "імітація" замість "гра" (акцент переноситься на внутрішню сутність дії). Навчальні ігри мають за мету, окрім засвоєння навчального матеріалу, вмінь і навичок, ще й надання учневі можливості самовизначитися, розвивати творчі здібності, сприяють емоційному сприйманню змісту навчання.
Види ігор:
• навчальні, тренувальні, узагальнюючі;
• пізнавальні, виховні, розвиваючі;
• репродуктивні, продуктивні, творчі.

Стр. #

МЕТОДИЧНИЙ
ВІСНИК

ВИПУСК 1

Мультимедійні технології пов'язані із створенням мультимедіа-продуктів: електронних книг, енциклопедій, комп'ютерних фільмів, баз даних. У цих продуктах об'єднаються текстова, графічна, аудіо- та відеоінформація, анімація. Мультимедіа-технології перетворили комп'ютер на повноцінного співрозмовника, дозволили учням (будь-якого віку), не виходячи з навчальної аудиторії, будинку, офісу, бути присутніми на лекціях видатних вчених, брати участь у конференціях, діалогах, вести кореспонденцію. Як принципово новий навчальний засіб електронна книга відкрила можливості «читати», аналізувати «живі» озвучені сторінки, Тобто можливості бачити, чути, читати.

Мережеві технології призначені для телекомунікаційного спілкування учнів з викладачами, колегами, працівниками бібліотек, лабораторій, установ освіти тощо. Телекомунікаційний доступ до баз даних здійснюється через всесвітню мережу Інтернет. Формами мережевої комунікації є:
• електронна пошта - призначається для обміну інформацією між суб'єктами зв'язку, здійснення консультування, організаціїдистанційного навчання;
• телеконференція - дозволяє викладачеві та учням, що знаходяться на значній відстані одне від одного, організувати спільне навчання, обговорювати навчальні проблеми, брати участь у ділових іграх, практикумах тощо в умовах так званого віртуального класу.

Перед кожним із нас два шляхи: жити минулими заслугами, закриваючи очі на кардинальні зміни у світі, прирікаючи своїх учнів (і власних дітей) на життєвий неуспіх, або пробувати щось змінити у своєму ставленні до новітніх освітніх технологій.
Гарно про це сказав І. Підласий: "Можна бездумно тужити за втраченими ідеалами, скаржитись на падіння духовності та вихованості, втрату людяності й моральності, загалом на життя і зовсім незвичну школу, але хід подій вже не повернути. Погрожувати поїздові, що стрімко віддаляється від перону, дозволено лише дітям".

ВИПУСК 1

МЕТОДИЧНИЙ
ВІСНИК

Стр. #

Класифікація інноваційних педагогічних технологій (методик, систем)
1. Педагогічні технології на основі особистісної орієнтації педагогічного процесу. 1.1. Гуманно-особистісна технологія Ш.Амонашвілі. 1.2. Система Є.Ільїна: викладання літератури як предмета, що формує людину. 1.3. Авторська школа самовизначення (А.Тубельський, м. Москва). 1.4. Адаптивна система навчання (А.Границька, м. Москва). 1.5. АЗІМУТ — особистісно зорієнтована технологія гнучкої диференціації освітнього процесу: А — альтернативність, 3 — зацікавленість, І — ініціативність, М — мотивація, У — усвідомленість, Т — творчість.

2. Педагогічні технології на основі активізації інтенсифікації діяльності учнів. 2.1. Технологія розвивальних ігор (Б.Нікітін). 2.2. Проблемне навчання. 2.3. Технологія комунікативного навчання іншомовної культури (Є.Пассов). 2.4. Технологія інтенсифікації навчання на основі схемних та знакових моделей навчального матеріалу (В.Шаталов). 2.5. Навчання англійської мови з використанням зорових опор.

3. Педагогічні технології на основі ефективності управління та організації навчального процесу. 3.1. Технологія С.Лисенкової: перспективно-випереджальне навчання з використанням опорних схем під час коментованого управління. 3.2. Технології рівневої диференціації: а) внутрішньокласна (внутрішньопредметна) диференціація (М.Гузик); б) змішана диференціація (модель зведених груп); в) рівнева диференціація навчання на основі обов'язкових результатів (В.Фірсов); : г) культуровиховна технологія диференційованого навчання за інтересами дітей (І.Закатова); д) диференційоване навчання молодших школярів за С.Логачевською; е) технологія повного засвоєння; е) технологія повного засвоєння (естонський варіант П.Крейтсберг, Є.Корлль); ж) рейтингова технологія навчання. 3.3. Технологія індивідуалізації навчання (Інге Унт, А.Границька, В.Шадриков) (див. п. 1.4.). 3.4. Технологія програмованого навчання (за В.Беспалько). 3.5. Інтерактивні технології в навчанні гуманітарних дисциплін (Є.Пометун, Т.Ремех). 3.6. Дебати як різновид діалогового навчання (І.Пескар). 3.7. Колективний спосіб навчання (КСН) (А.Ривін, В.Дьяченко). 3.8. Семестрово-залікова форма організації навчально-виховного процесу (С.Подмазін). 3.9. Педагогічна технологія на основі системи ефективних уроків (А.Окунєв). 3.10. Поліекранна технологія навчання.

4. Педагогічні технології на основі дидактичного удосконалення і реконструювання матеріалу. 4.1. «Екологія й діалектика» (Л.Тарасов). 4.2. «Діалог культур» (В.Біблер, С.Курганов). 4.3. Укрупнення дидактичних одиниць — УДО (П.Ерднієв). 4.4. Реалізація теорії поетапного формування розумових дій (М.Волович). 4.5. «Перші кроки», «Крок за кроком» — міжнародна програма.

5. Окремі предметні педагогічні технології. 5.1. Технологія раннього й інтенсивного навчання грамоти (М.Зайцев). 5.2. Навчання математики: а) розв'язування задач (Р.Хазанкін); б) на основі вертикального навчання (Р.Хазанкін); в) з оптимальним поєднанням фронтальної, індивідуальної та групової форм організації на уроках; г) з використанням творчих самостійних робіт (Трістан); е) за технологією рівневої диференціації (А.Капіносов); 5.3. Навчання фізики: а) Система поетапного навчання фізики (М.Палтишев); б) за варіативною технологією (Б.Дегтярьов); в) за технологією «Занурення» (М.Щетинін); г) з використанням опорних конспектів В.Шаталова; д) технологія поелементного розв'язання задач з фізики (В.Шейман). 5.2 Методика колективних творчих справ (КТС) (І.Іванов). 5.3. «Урок + театр» (С.Стеценко). 5.4. Викладання курсу «Практичне право» з використанням інтерактивних технологій навчання (Є.Пометун, Т.Ремех).
6. Альтернативні технології. 6.1. Вальдорфська технологія (Р.Штайнер). 6.2. Технологія вільної праці (С.Френе). 6.3. Технологія ймовірнісної освіти (А.Лобок). 6.4. Технологія майстерень.
7. Природовідповідні технології. 7.1. Природовідповідне виховання грамотності (А.Кушнір). 7.2. Технологія саморозвитку (Монтессорі). 7.3. «Родинно-побутове виховання учнів». 7.4. «Довкілля».
8. Технології розвивального навчання. 8.1. Система розвивального навчання Л.Занкова. 8.2. Технологія розвивального навчання Д.Зльконіна-В.Давидова. 8.3. Системи розвивального навчання з напрямом на розвиток творчих рис особистості (І.Волков, Г.Альтшуллер, І.Іванов). 8.4. Модульно-розвивальне навчання. 8.5. Особистісно зорієнтоване розвивальне навчання (І.Якиманська). 8.6. Технологія саморозвивального навчання (Г.Селевко).
9. Педагогічні технології авторських шкіл. 9.1. Школа адаптаційної педагогіки, (С.Ямбург, Б.Бройде). 9.2. Педагогічна система сахновської школи Черкаської області (А.Захаренко). 9.3. Педагогічна технологія Саксаганського ліцею. 9.4. Українська національна школа-батьківщина (П.Кононенко). 9.5. Управління навчально-виховним процесом у школі В.Сухомлинського. 9.6. Управління навчально-виховним процесом з механізмом диференційованого навчання в ЗНЗ І—III ступенів № 23 м. Кременчука.